Vi skulle fejre jul i bjergene.
Far havde bygget en træhytte, og nu skulle vi endelig se den.
Fire timer inde i ferien lovede det ikke godt.
Ikke overraskende.
Må vi lave sneengle, når vi kommer frem?
Det bliver mørkt inden. Så nej, idiot.
Hvorfor siger du sådan, Alexander?
Ja, hvad kalder du for idiot?
Hvem. "Hvem kalder du..."
-Kan du være mere irriterende? -Alexander.
Lad julefreden sænke sig.
Jeg gør jer en tjeneste. God grammatik er ved at uddø.
Gør os en tjeneste:
-Hold mund. -Alex!
Må jeg tage hovedtelefoner på?
Nej, ingen hovedtelefoner.
Vi har ferie og skal hygge os sammen.
Føre behagelige samtaler.
Dem hører man ikke så meget fra dig og mor.
Så er det godt.
Vejret bliver værre.
Find vejrkanalen.
Tjekkede du ikke, før vi kørte?
Uvejret tager til med storm fra vest.
Det bliver måske den værste snestorm i 15 år.
Alle bjergpas lukkes om en time.
-Bør vi ikke vende om? -Du hørte ham.
Stormen kommer bagfra. Vender vi om, rammer vi den.
Alle tiders.
Passet er åbent en time mere.
Vi er der om en halv. Det skal nok gå. I vil elske det.
Hurra! Vi skal på juleferie, og vi vender ikke om.
Det bliver så sjovt!
Så er vi her.
-Ja! -Hold da op.
Bygget af de fineste materialer.
Fantastisk.
Hytten er kæmpestor, far.
Kom nu. Skynd jer.
-Skynd jer. -Ja, ja.
Wow.
Det er imponerende.
Det er sygt.
-Sig mig, far. Hvor er fjernsynet? -Her er ikke noget.
Far, far. Se juletræet.
Hvad synes du?
Det er storslået.
Storslået?
Ja, jeg forventede...
Du sagde en hytte i skoven.
-Kan du ikke lide det? -Jo. Her er rigtig flot.
Hytten er meget smuk. En dejlig overraskelse. Tak.
Jeg bad håndværkerne fylde skabene-
-med alt fra snesko til hovedpinetabletter.
Har du brug for noget, er det her.
Skulle vi ikke fælde vores eget træ?
Der er uvejr på vej, så den går ikke.
Må vi pynte træet i dag?
Ja, hvorfor ikke?
-Vi skal have tømt bilen. -Okay.
Værsgo.
Hvor er julepynten?
Det ved jeg ikke. Hvor er pynten, Charles?
Hvorfor skulle jeg vide det?
Du pakkede den vel.
Hvorfor skulle jeg det?
Jeg bad dig om det. Alt var klar.
Nej. Du sagde ikke noget om pynt.
-Det gjorde jeg. -Det er lige meget.
Det er fint bare med lys. Synes I ikke?
Vi har ikke brug for pynt.
Ja, Emily.
Du har ret. Træet er fint, som det er.
Hvem har brug for pynt?
Gå ind og se dit værelse.
Har vores familie været sjov? Jeg mindes det svagt.
-Det var sjovt, da vi var små. -Hvad skete der?
Det ved du da.
Stormen tager til. De havde ret i vejrudsigten.
Hvad med noget varmt at drikke?
Jeg går op og pakker ud.
Mor? Må vi bygge en snemand, når stormen er ovre?
Far kan hjælpe dig.
Ja, jeg kan hjælpe dig. Jeg elsker at lave snemænd.
Jeg skal bruge en gulerod til næsen.
Mangler du sorte knapper, er de gået til et godt formål. Hans øjne.
Nå ja.
Det er Ben.
Jeg må tage den.
-Du ville jo ikke arbejde. -Han ringer kun, hvis det er akut.
Undskyld mig. Jeg er straks tilbage.
Nej, forklar mig det.
Hvad?
Nej, nej.
Det gik vel nok hurtigt.
Det gik godt. Tak, fordi du spørger.
Em. Skat? Vær sød at slukke dit spil.
Sluk for din tablet, Alexander.
Luk din bærbare, Jennifer.
Ny ferieregel.
Ingen elektroniske apparater.
-Er du skør? -Hvad skal vi så lave?
Det er jul. Læs. Fortæl historier.
Tal sammen. Bag noget med mor.
Der er masser at lave.
Slukker du din mobil?
Min telefon er til forretningssamtaler.
Følger jeg ikke med, ender det galt.
Det gør det sikkert.
Jeg er træt af dine kommentarer.
Jeg må tale med dig.
Hvad nu, Judith? Er du ikke enig?
De påskønner ingenting. De har hver deres skærm.
Du taler selv i telefon konstant.
-Det er vigtigt. -Ja.
Der er kaos, når jeg er væk.
Der er altid kaos. Omdøb dog firmaet til Kaos A/S.
-Du burde have været klar. -Seriøst?
Du kom for sent ud i bilen. Alle blev sure.
-Du råber ad alle. -Vel gør jeg ej.
Jeg ville ikke sige noget.
Vi er så tæt på-
-at miste alt.
Du er altid tæt på at miste alt. Kan du ikke se det?
Det ville måske ikke være så dumt.
Så kunne vi bo i Waverly, som da vi var lykkelige.
Forklejn bare min succes.
Jeg forsørger jer jo. Jeg har givet dig alt.
Du giver mig ikke det, jeg har brug for.
-Mor? Far? -Ja?
Ja?
Jeg ville sige, at Benjamin har sagt-
-at du er den pæneste mor i klassen.
Hvor er det sødt af dig at give komplimenter videre.
Det er sent, min skat. Du skal i seng.
-Okay. -Godnat, Em.
Jeg er træt af denne forestilling.
Hvilken forestilling?
Vi er som fremmede, der bor sammen.
Vi går forbi hinanden og trækker os væk.
Vi gør alt for at undgå at røre hinanden.
Denne jul skulle være anderledes.
Huset skulle være vores fristed.
Vi skulle lære hinanden at kende på ny.
Men jeg er dum, fordi jeg troede, at noget kunne være anderledes.
Judith...
Vil du blive ved med at leve sådan?
Jeg vil ikke.
Judith...
Hvad er det, du siger?
Det ved du godt.
Jeg troede, at alt ville blive anderledes i hytten.
Men alt var det samme.
Jeg beder til, at mine forældre ikke bliver skilt.
Hvad er det?
Det ved jeg ikke.
Hjælp!
Jeg tjekker kameraerne. Der er nogen ved døren.
Vi må lukke dem ind. De fryser.
Hallo?
Vil I ikke nok åbne døren?
Kom ind.
I må fryse. Kom hen til pejsen. Denne vej.
Tak.
Bilen skred af vejen. Vi så lys og har gået i en time.
Vi skulle til White Plains. Vi troede, at passet var åbent.
Vi er familien Tucker. Jeg hedder Joe. Min kone Amy.
Emily. Jeg er otte år.
Min datter Lucie er 15 år, og Robbie er 16 år.
Min bror Alexander er 15 år-
-og min søster Jennifer er 14.
Min mor Judith er 39, og min far Charles er 50.
I skal have jeres skidragter af.
Vi havde klædt om. Vores tøj ligger i bilen.
I kan låne tøj af os. Ikke noget problem.
Det er meget generøst.
Gæsteværelserne er til højre. I skal bare føle jer hjemme.
Mange tak.
Jeg viser jer værelserne.
Jeg finder tøj til jer. Alexander og Jennifer. Hjælp mig.
Skal jeg dele tøj med en fremmed?
-Det hørte jeg ikke. -Skal vi dele computere?
Ja, og mad, senge og håndklæder og alt andet. Kom så.
Sikke et fantastisk hus.
Tak. Dejligt, at du kan lide det.
-Joe. -Ja.
Jeg har bygget det til min kone, men hun kan ikke lide det.
-For storslået. -Nå for den.
Her er der tøj til jer.
Der er shampoo og sæbe på badeværelserne.
-Bare tag. -Tak.
Undskyld ulejligheden. Især når det er jul.
Helt i orden.
-Jeg gav ham din brune trøje. -Fint.
Jeg laver vafler.
Sådan.
-Så er der morgenmad. -Perfekt timing.
Har I fået varmen?
Ja. Mine tæer var følelsesløse.
Vi skulle bare stå på ski en dag. Vi tog alle tæpperne ud.
-Jeg havde et håndklæde om halsen. -Du var smart.
De kan faktisk lide hinanden.
Hvis du nu så sådan ud...
-Kom og tag plads ved bordet. -Tak.
-Hvorfor er træet ikke pyntet? -Vi glemte pynten.
Det er fint bare med lys.
Nej, det ser bart, trist og ensomt ud.
Lad os lave noget pynt.
Med hvad?
Vi kan sætte disse på snor.
Har I popcorn?
Jeg kigger lige. Kom.
Vi kan pynte med småkager.
Ja! Vi skal lave julepynt.
Da vi havde lavet pynt-
-delte vi vores gaver med familien Tucker-
-så de også fik.
Jeg har en god ide.
Vi giver gaverne til dem.
-Hvad synes I? -God ide.
Det gør vi.
Mor hjalp med at lave nye til- og fra kort.
Robbie fik Alexanders T-shirt.
Lucie fik Jennifers halskæde.
Da Robbie åbnede gaven, blev Alexander glad på hans vegne-
-selvom han havde ønsket sig den. Det er et sandt julemirakel.
Hvor er det fint.
Jeg satte popcorn på snor.
Se juletræet. Se.
Mor, jeg glemte noget. Jeg kommer lige om lidt.
Tog hun den med?
Ja, desværre.
Ja, det er jo...
-Så fint. -Papirhjul.
Hvordan får jeg englen helt derop?
Jeg kan da ikke komme derop.
Ved du hvad? Jeg kan hjælpe dig.
Tak.
Sådan, ja.
Hvor er den fin.
Sådan.
-Så fin. -Det ser flot ud.
Godt gået.
Ja, i vores familie har vi en tradition-
-at juleaften-
-får børnene en gave hver.
Den tradition vil jeg dele med jer.
Så...
Er den til mig?
Den kolde aften-
-forstod jeg endelig, hvad det vil sige at give.
Hvor er den fin.
Det var sjovt at udveksle gaver.
Hvor var det smukt.
Bare jeg kunne spille noget.
Det er let nok.
Lad mig vise dig det.
-To akkorder. Sådan. -Okay.
Sådan.
-Det er ikke så svært. -Hvor har du lært det?
Til musik i skolen.
Jeg skulle have valgt musik eller sang.
Du giver mig ørepine nok, tak.
Meget morsomt.
Jennifer synger i badet.
-Hun synger god. -Godt.
Vi skulle vælge et emne at skrive projekt om.
Jeg valgte grammatikfejl og har en blog.
Tre følgere. Den ene er mor.
Jeg har 38 følgere og startede i sidste uge.
Sejt.
Jeg følger dig, så det bliver 39.
Korrekt grammatik redder liv.
For eksempel: "Lad os spise mormor." Så spiser vi hende.
Sætter vi et enkelt komma: "Lad os spise, mormor."
Så bliver mormor inviteret til middag.
Jeg havde også mrs. Donnelly. Hun har brugt den i 50 år.
Hvorfor nedgør du mig altid?
Sådan gør storebrødre.
-Ikke hjemme hos mig. -Tak, søs.
Robbie!
Hvad er der?
-Hvem vil spille Monopoly? -Mig!
Fint nok.
Sidst tog vi alle dine penge og ruinerede dig.
Jeg elsker jer og lader jer vinde.
Så siger vi det.
De bør lære noget om respekt.
Så spiller vi.
Jeg er bilen. Du er katten. Du er fingerbøllet.
-Jeg er racerbilen. -Så siger vi det.
Jeg er også med.
Det bliver sjovt.
Ikke for at prale, men jeg er god til Monopoly.
Jeg er god til at opkræve leje og styrede spillet.
Når jeg spørger far, hvorfor han ikke ser os-
-siger han, at han multitasker. Det gjorde han meget denne jul.
Hvornår?
Nej, det var ikke det, vi var enige om.
To ettere.
Hej.
Vil du have selskab?
Ja, gerne.
Tak.
Tag plads.
Tak.
Joe har virkelig børnetække.
Ja, det har han.
Joe var gymnasielærer og elsker USA's historie.
Han mener, at børn skal kende fortiden-
-og se mod fremtiden.
Og du?
Jeg var sygeplejerske. Jeg elskede patienterne.
Var?
Ja, det sagde jeg vist. Interessant.
Forandring på vej?
Den er indtruffet.
Hvad med dig?
Jeg var moderedaktør, før jeg blev gift.
Ja. Jeg havde et godt job i New York.
Det var dårligt betalt, men jeg elskede mit arbejde.
Så kom Charles og tog mig med storm.
Så droppede jeg alt.
Før mente jeg, at det var et godt valg.
"Før"?
Misforstå mig ikke. Jeg elsker børnene, men...
Det har ikke fungeret godt meget længe.
Jeg kan forstå, at han tegnede dette hus-
-og lod det bygge for at overraske jer.
Det var ingen overraskelse. Det er ikke til os.
Det er til forretninger.
Han tager kunder med for at imponere dem.
Det er for syns skyld.
Undskyld.
Jeg sidder og lufter mine personlige problemer.
Jeg lytter gerne.
Jeg er her.
Tak.
Tak for te.
Fortæl mere om dig selv.
Hvor skal jeg begynde?
Joe og jeg mødtes på college.
Vi rejste sammen og bosatte os til sidst...
John Adams og hans søn.
De skrev lange, smukke breve til hinanden-
-selvom de var måneder undervejs, som da Adams var i Europa.
Hvordan kommunikerer fædre og sønner nu?
En far kan få en sms med lynets hast.
Men der står bare: "Hvad så, far?"
Sikkert også uden "far". Bare "hvad så?"
Far har bedt mig skrive breve til ham.
Og han skriver godt.
Jeg kopierer John Adams'.
Tænk, at vores børn taler om John Adams.
Vi skal måske begynde at føre samtaler med vores børn.
Og nu skriver han tankefulde breve om sit liv.
Om at holde kvindelige fans på afstand.
-Det er løgn. -Nej. Piger skriver konstant.
På Instagram får han 400 likes på en halv time.
-Det passer ikke. -Jo, du er så lækker.
Du har nok også mange kvindelige beundrere.
-Altså... -Nej, han har ikke.
-Han er socialt udfordret. -Ti stille.
Du bruger store ord.
Ja, jeg er begavet.
Jeg prøver at lære et nyt ord om dagen.
I går lærte jeg "iatrogen".
Det er, når medicinens bivirkninger er værre-
-end sygdommens symptomer.
Jeg kan lide piger som jer. Intelligens og skønhed.
Beklager, at mine søstre hænger på dig.
Du behøver ikke være så sød. Du ansporer dem.
Hvad mener du? De er søde.
Stormen vælter træer. Et ramte næsten huset.
Går huset itu? Jeg er bange.
Bare rolig.
Din far har bygget huset så godt, at stormen ikke ødelægger det.
-Er det sandt? -Det lover jeg dig.
Kom med herop.
Se nu der.
Vi må ikke være online, men han er klistret til sin mobil.
Det er til grin. Kom, vi går herhen.
Her er det, jeg har valgt til mit projekt.
Det er en Humboldt-blæksprutte. Den kaldes også "diablo rojo"-
-som betyder "rød djævel" på spansk. De har arme med bittesmå tænder.
Der er historier om fiskere-
-som blev trukket ud af båden og flået af dem.
Forestil dig det. Man sidder roligt i sin båd.
Pludselig er man på havets bund og flået itu af de tænder.
Hvorfor er du besat af de uhyrer?
Jeg er da ikke besat. Jeg skulle vælge et emne.
Jeg havde en deadline og ingen ideer.
Jeg tog en bog og valgte den ved et tilfælde.
Humboldt-blæksprutten.
De minder en del om os. Fiskerne.
Bliver vi ædt?
Nej, det med, at man pludselig ikke er her mere.
Hvad kan du lide?
-Lide? -Ja.
Hvilket emne ville du vælge?
Jeg når aldrig det niveau. Men ellers ville jeg vælge småkager.
Småkager?
Jeg bager kager, tærter og brownies. Alt med sukker og smør.
-Er der et bedre emne? -Nej, det lyder ret godt.
Du skal se nogle flere.
Mishag. M-I-S-H-A-G.
M er dobbelt. Tredobling af ordet. 36 point. Jeg vinder.
Jeg kender ikke ordet, men jeg tror på dig.
Det betyder uvilje mod noget.
Ligesom når vi ser ud på snestormen?
-Det kan man godt sige. -Hvor gammel er du?
Snart 15.
Du virker meget ældre.
Ved du hvad?
Jeg kan alle præsidenterne i rækkefølge.
-Kan du? -Ja.
Lad være, Robbie. Bagefter opremser hun alle floderne i Nordamerika.
-Må jeg opremse dem? -Ja.
-Du blev advaret. -Washington, Adams, Jefferson.
Madison, Monroe, John Quincy Adams-
-Jackson, Van Buren, Harrison, Tyler, Polk, Taylor-
-Fillmore, Pierce, Buchanan-
-Lincoln, Johnson, Grant, Hayes-
-Garfield, Arthur, Harrison, Cleveland-
-McKinley, Roosevelt, Taft, Wilson-
-Harding, Coolidge, Hoover, Roosevelt, Truman-
-Eisenhower, Kennedy, Johnson, Nixon, Ford-
-Carter, Reagan, Bush, Clinton, Bush, Obama.
-Det var flot. -Jeg kunne alle præsidenterne.
Det var flot. Lige et øjeblik.
Emily?
Smil.
Jeg vil have et af dig.
-Kig herhen. Smil. -Tre, to, en.
Lucie!
Kom nu, alle sammen. Det er tid.
-Til hvad? -Til at sætte julesokker op.
Kom, alle sammen.
Kom nu. Skynd jer.
Julesokkerne hænges op juleaften. Det er vores tradition.
Jeg deler med dig, Robbie. Du deler med Lucie, Alexander.
-Læg navnesedler til julemanden. -God ide.
Så skal de op.
Hvor er de flotte.
-Godt arbejde. -Jeg har en ting mere i sækken.
Den er til baby Bella.
Lille skat. Tak, fordi du husker på Bella.
Sikke en fin sok.
Baby Bella?
Hun er min lillesøster, men hun er i himmelen.
Vi mistede hende for tre år siden.
Det gør mig ondt.
Hun havde lyst hår, blå øjne og rosenrøde kinder som Askepot.
Hun var sikkert rigtig smuk.
-Jeg har billeder af hende. -Dem vil vi gerne se.
Her er hun en måned gammel.
Her får hun et bad første gang.
Her fik Alexander hende til at spise syltet agurk.
Her sidder Emily med hende.
Hun var så god og græd sjældent.
I modsætning til Emily, der altid græd.
Jeg var lidt en diva.
Det er lige efter fødslen. Mor bærer hende ud fra hospitalet.
Hvorfor er du ikke på billederne, far?
Han var vel på arbejde.
Nej. Jeg er ikke på billederne, fordi jeg har taget dem.
-Far? -Ja, Jen?
Familien Tucker vil dele deres juletraditioner med os.
Jeg kommer nu, skat.
Godt.
Så er vi alle samlet. Vi sender julelyset rundt.
Traditionen stammer fra min oldemor. Vi gør det hvert år til jul.
-Hvordan spiller man? -Det er ikke et spil.
Man får mulighed for at sige tak for noget.
Vi sender et lys rundt, og når man får lyset-
-siger man lidt om ens mål, og hvad man takker for. Er I med?
Jeg lægger ud.
Den bedste gave, en far kan give sine børn, er at elske deres mor.
Tak, Amy, fordi du gør det så nemt.
Hver dag med dig er som en bid af himmelen.
Der er dage, hvor jeg ikke værdsætter dig nok.
Hvis jeg må give jer et godt råd-
-så er det at værdsætte hvert øjeblik, som livet skænker.
Hvert øjeblik er så dyrebart.
Godt.
Jeg vil sige tak, fordi I har givet os husly.
I har gjort det sjovt at være sneet inde.
Alexander, Jennifer, Emily.
Vi har lige mødt hinanden, men det er, som om vi er bedste venner.
Jeg vil aldrig glemme jer.
Mor.
Jeg er taknemmelig for, at vi har mødt familien Montgomery.
Ikke kun, fordi de gav os husly-
-men fordi de føles som gamle venner.
I gav os mulighed for at opleve den ægte juleånd.
Tak, fordi I har behandlet os så godt.
Den gavmildhed ser man ikke så tit.
Livet går hurtigt, men godhed varer evigt.
Jeg er ikke rigtig vant til sådan noget.
Så jeg vil sige tak, fordi snestormen ikke har taget livet af os alle.
Jeg er taknemmelig for Humboldt-blæksprutten.
Jeg er taknemmelig for de lækre småkager, Lucie bager i morgen.
Jeg vil hjælpe med at bage dem.
Nu er det din tur.
Jeg taknemmelig for, at mor lavede kærnemælksvafler i morges.
Tak til familien Tucker, som viste os, hvordan en kærlig familie er.
Så er det dig, far.
Godt så. Jeg er taknemmelig for...
Jo, jeg er taknemmelig for, at forretningen går godt.
Og hvis det fortsætter...
...i en positiv retning. Det er ikke sikkert.
Men så når vi igennem det med et flot regnskab.
Jeg går ind og lægger mig lidt.
Judith?
Må jeg komme ind?
Jeg ville bare lige se til dig.
Han er vokset op i en familie, hvor man aldrig taler sammen.
Hans mor spurgte hans far, om han elskede hende.
"Det sagde jeg jo den dag, vi blev gift."
"Ændrer det sig, siger jeg til."
Det er da ingen undskyldning for at lukke sin familie ude.
At tale om sit firma, når han fik chancen for at sige noget pænt...
...om mig og børnene.
Han tror, at han gør mig glad ved at give mig ting.
Smykker og huse.
Biler. Jeg vil ikke have noget af det.
Der er ikke noget af det, der gør mig lykkelig.
Jeg vil bare have...
...at han ser på mig...
...som Joe ser på dig.
Det kommer til at lyde sentimentalt. Jeg beklager på forhånd.
Det kan være den sværeste vej, der fører de bedste steder hen.
Det lyder faktisk lidt sentimentalt.
-Hvad skete der? -Det ved jeg ikke. Vent lidt.
Sådan. Kom.
-Hvad er der sket? -Strømmen gik. Vi har en generator.
-Hvad så med at bage småkager? -Du bager, når vi får strøm igen.
-Hvornår starter den? -Ifølge montøren fem sekunder.
Fem elefanter, fire elefanter, tre elefanter, to elefanter, en elefant.
-Den burde være gået i gang. -Hvor står den?
-Den står i skuret. -Lad os gå ud og se på den.
Det gør vi. Bare rolig, skat.
Jeg går med.
Jennifer, bliv hos Emily. Jeg henter lygter.
-Hjælp ham op. -Joe. Joe?
Vi skal ligeud.
Tjek brændstof.
Den er fuld.
Brændstof, ilt, gnist. Hvorfor virker den ikke?
Der er slet ingen grund til, at den ikke virker.
Charles. Charles!
Vi sagsøger dem. Spild af penge.
Hvis vi ender med at dø af kulde, sagsøger jeg dem.
-Svært, når man er død. -Fryser vi ihjel?
Nej, lille skat. Det skal nok gå.
Ingen fryser ihjel. Pejsen holder os varm.
-Vi holder pyjamasparty. -Hent puder, tæpper og bamser.
-Utroligt. -Hvad var det?
-Tækkespånerne flyver af. -Joe!
Tak, Joe.
Mine venner og jeg har en leg-
-hvor man skal beskrive sig selv med et ord. Hvilket ord vælger du?
Øh... Du begynder.
-Chille. -Som at slappe af?
Jeg kan ikke vælge mellem tre ord.
-Hvilke ord er det? -Fantastisk.
Pragtfuld og utrolig.
-Jeg har et spørgsmål til Robbie. -Hvad?
-Vil du følge mig til skoleballet? -Hvad?
-Jeg mener det. -Det er først om syv år.
-Og hvad så? -Du vil ikke have mig med om syv år.
-Da har du nok ændret mening. -Det ved jeg, at jeg ikke har.
Vær nu sød. Lov mig det.
Jeg lover ikke noget, som jeg måske ikke kan holde.
Hvorfor kan du ikke holde det?
Lad mig sige det sådan: Jeg ville gøre det, hvis jeg kunne.
-Altså... -Gør du, det hvis du kan?
Ja. Jeg gør det, hvis jeg kan.
Så skal du også tage mig med til mit skolebal.
Aftale.
-Stormen må ikke ende. -Hvorfor?
-Familien Tucker må ikke rejse. -Enig.
Hun er endnu mere bedårende, når hun sover.
Tak.
Vil I ikke fortælle, hvordan I mødtes?
Jeg husker det, som var det i går.
Jeg gik på fjerde semester.
Pludselig komme denne åbenbaring gående i en hvid kjole.
Solen var ved at gå ned, og hun var omkranset af et blødt lys.
Da hun gik forbi, sagde jeg: "Hej, smukke."
"Hvad skal du lave resten af dit liv?"
Hvad sagde du så?
Jeg så på ham over min skulder og sagde:
"Tilbringe det med dig, selvfølgelig."
Du kan garanteret ikke huske, hvad jeg havde på, da vi mødtes.
Hvad var det?
Det ser uhyggeligt ud.
Det ser ud, som om træerne brækker midt over.
-Du godeste. -Bare rolig.
De sagde, at det var den værste storm i ti år.
Judith?
-Har du det godt? -Jeg har hovedpine. Hvor er pillerne?
Undskyld, at julen er blevet sådan. Det var ikke planen.
Snestormen og strømmen, der er gået.
Du må forstå, at jeg er meget presset for tiden.
-Når jeg taler med Ben... -Charles.
Ved du, hvor pillerne er?
-Kan vi snakke sammen? -Ikke om firmaet.
Nej, om os.
Når jeg prøver at tale med dig, lytter du ikke.
Når du lytter, hører du ikke efter.
Det er fordi... Hvad det er, jeg ikke hører?
Hvor skal jeg begynde?
-Bare begynd. -Seriøst? Det er midt om natten.
Ben forhandler med japanerne. Der er det morgen. Vi skal bare lige...
-Nej. -Et minut.
Jeg sagde nej.
Jeg vil kun snakke nu. Og du skal høre efter.
Når snestormen er omme, og familien Tucker kører-
-så lejer jeg en bil.
Så kører jeg med børnene hjem uden dig.
Jeg mener det.
Hvor skal jeg tage hen?
Du kan jo spørge Ben.
-Vågn op! -Endelig strøm igen. Sådan, far.
Far? Hvor er far, mor?
Det ved jeg ikke.
-Skal vi lede efter ham? -Ja.
-Jeg kigger ovenpå. -Jeg går denne vej.
Han er ikke heroppe.
Heller ikke her. Jeg går den vej.
Far! Mor, kom. Der er sket en ulykke!
Hvor er han? Hvor?
-Af sted. -Bliv herinde.
-Charles! -Er du uskadt, far?
-Hjælp! -Charles!
-Hjælp med at løfte. -Få ham ud.
-Jeg kan ikke. -Få ham ud!
Hjælp mig!
-Kom så. -Lad os få ham indenfor.
-Jeg har dig. -Vi hjælper dig.
-Kom nu. -Få ham herind.
-Få ham ind. Hent nogle tæpper. -Forsigtig.
Læg ham på sofaen.
-Forsigtig. -Jeg har ham.
Forsigtig. Pas på hans nakke.
-Jeg har ham. -Vågn op, far.
Pupillerne er ikke udvidede. Godt tegn.
Der er ingen hævelser. Han trækker vejret ubesværet.
-Ingen brud i nakken. -Klarer han den?
Har han hjernerystelse, får han hovedpine og koncentrationsbesvær.
-Han skal på sygehuset. -Ikke i det vejr. Vejen er lukket.
Lad os få ham ind i jeres soveværelse.
Er du okay, Emily?
-Du er bekymret for din far. -Jeg er bange for, at han dør.
-Han skal nok klare den. -Hvordan ved du det?
Jeg bad en bøn. Min mor er sygeplejerske. Hun passer ham.
-Bare du var min søster. -Det kan jeg godt være.
Vi er søstre i sjælen. Lillefinger.
Søstre i sjælen for evigt.
Hvordan har han det?
Jeg ville bare ønske, at han vågnede.
Jeg ser lige til ham.
Stadig ikke udvidede. Godt.
Folk kan være bevidstløse længe og vågne uden men.
Bare rolig.
Joe og jeg er her. Kald, hvis der er noget.
Bare rolig. Din far skal nok klare den.
Hvordan ved du det?
Det ved jeg bare.
Det er mærkeligt at tænke på, at vi i går var fremmede.
Charles?
Hvad er der sket med mig?
Du var ude for en mindre ulykke.
-Lyset er tændt. -Ja.
Generatoren gik nok i gang.
Amy tror, at du har hjernerystelse. Pas på.
Jeg husker bare, at jeg lå derude og tænkte på dig og børnene.
Hvorfor var du ude i snestormen?
Det, du sagde tidligere. Jeg tænkte over, at du ville gå.
Intet er forandret.
Judith. Den egentlige...
Far, du er vågen!
-Pas på, skat. -Hej.
Vi er glade for, at du ikke er død.
Det er jeg også.
Det var Alexander, der bemærkede, at du var væk.
Han fandt dig. Han reddede dit liv.
-Jeg står i gæld til dig, min dreng. -Det var ikke noget særligt.
Det bliver ikke mere særligt.
Jeg henter noget vand.
-Vi er glade for, at du klarer den. -Tak.
Sæt dig lige ned.
Kom nu.
Nu skal I høre godt efter.
Jeg har ikke været god til at kommunikere med jer.
Det vil sige snakke om, hvordan man har det.
Jeg burde fortælle jer hver eneste dag, hvor højt jeg elsker jer.
Hver og en af jer.
Så jeg giver jer et løfte: Jeg vil forandre mig.
Jeg vil være en bedre far.
Du har ikke været frygtelig.
Du har givet os en følelse af mishag indimellem-
-men det er ikke så slemt.
Jeg lover i hvert fald, at jeg vil forandre mig.
Det starter i dag.
Kom herhen. Giv jeres far et knus.
Åh, nej.
Solen skinner, og det er jul. Kom så!
Solen skinner. Kom nu, det er jul! Se, se, se!
Kom nu.
-Du har ret, Emily. Stormen er omme. -Endelig.
Hvad står I her for? Tag overtøj på, og gå ud.
Mor! Glædelig jul, mor.
Glædelig jul.
Jeg har tænkt på noget, mor.
Vi skal ikke åbne gaver foran de andre.
Det er betænksomt af dig. Vi venter, til de er kørt.
Der er ingen, der vil åbne pakker nu alligevel.
Jeg elsker dig.
Jeg tager tøj på og går ud til de andre.
Robbie!
Der står varm kakao og snolder på køkkenbordet.
Lækkert. Kom med herud.
Sneengle. Kom nu. Sneengle, alle sammen.
Kom så. En, to, tre.
Du er oppe.
Så kunne Emily endelig lave sneengle.
Ja.
Robbie. Lad os tage en selfie.
-Øjeblik. -Sådan.
Sikke nogle smukke engle. En, to, tre, fire, fem, seks, syv.
-Din er fin. -Din er fin.
Jeg fik det. Sejt.
Jeg fryser. Jeg går ind i varmen. Nej, nej.
Nej, altså!
Hvad laver du oppe?
Din kone sagde god for det.
Tak for din hjælp, mens jeg var bevidstløs.
Jeg hjælper gerne. Du ser frisk ud. Vi må af sted.
Robbie. Lucie. Vi skal af sted.
Nej, I må ikke køre. I må ikke.
I må ikke forlade os.
-Skal vi bo hos jer altid? -Ja, hvis I kan.
-Vi skal give jeres forældre plads. -De elsker, at I er her.
Ved du, hvad man siger om fisk og gæster?
Nej, hvad?
Em. De vil op og stå på ski. Forholdene er perfekte nu.
-Ja. -Er vi nødt til at tage af sted?
Vi har trængt os på længe nok.
-Jeg skal bare lige... -De må ikke rejse.
Det er tid. Vi skal videre.
I ved, hvad jeg mener.
-Godt. -Joe?
Må jeg lige tale med dig?
Skat. Løb hen og leg lidt.
Hej. Det skal nok gå.
Må jeg bede dig om en tjeneste?
Ja, selvfølgelig.
Kan I blive en dag mere? Det ville være en stor hjælp.
Hvordan det?
Judith har sagt, at når I er rejst, forlader hun mig.
Hun tager børnene med.
Bliver I en dag mere, kan jeg nå at lave om på tingene. Bare en dag.
Hvad siger du til det?
Ja. Det vil jeg godt hjælpe dig med.
Tak, Joe.
Robbie og Lucie. Glem det. Vi bliver en dag mere.
Sådan!
Tak, Joe. Jeg går lige en tur.
-Ikke for langt væk. -Jeg passer på.
-Charles. -Ja, Joe?
Nyd dit liv.
Ja. Ja.
Hvor har du været? Jeg var ved at blive urolig.
Jeg gik en tur op til vejen.
Jeg måtte lige tænke lidt.
Judith.
Mente du det, du sagde?
At du ønskede at bo i et lille hus i Waverly igen?
Ja.
Jeg har altid knoklet i et forsøg på at sørge for-
-at du og børnene fik det, I manglede og fortjente.
Forstå det nu.
Jeg vil ikke have penge, store huse eller smarte biler.
Jeg tog dig ikke på grund af det, du ejer.
Jeg tog dig på grund af den, du var.
Hvem var jeg?
En, der fik mig til at grine, til jeg fik ondt i maven.
Ham har jeg ikke set længe.
Det har jeg heller ikke.
Der er noget, jeg må fortælle dig.
Jeg bevægede mig ud i snestormen i går-
-for at hente noget i bilen.
Jeg måtte bare have det.
Jeg måtte holde det i mine hænder. Det gjaldt liv eller død.
Hvad snakker du om?
Det er det eneste billede af bare Bella og mig.
Jeg har det på mig, hvor jeg end tager hen.
Den nat, hun døde, så jeg ikke til hende.
Det er min skyld. Det var min tur, og jeg så ikke til hende.
-Nej... -Jeg tror, at tæppet var for...
-Hun må have vendt sig. -Kom.
Havde jeg set til hende, havde jeg opdaget det.
Husker du ikke, hvad lægen sagde?
Hun døde tidligt om morgenen.
-Det havde ikke ændret noget. -Jeg kunne have reddet hende.
Sig ikke sådan noget.
Jeg savner hende sådan.
Du aner ikke, hvad du betyder for mig.
Det kan du ikke gøre for. Jeg siger det aldrig.
Rød kjole. Sølvbælte og lange sølvøreringe.
Hvad siger du?
Rød kjole, sølvbælte-
-og lange sølvøreringe.
Det havde du på den aften, vi mødtes.
Jeg elsker dig.
Jeg elsker også dig.
Mor og far. Tak, fordi juletræet må være med.
Hvor sødt. Det var en af de bedste julemiddage, jeg har fået. Tak.
-Vi har nydt at have jer her. -Det har vi.
Jeg tænkte på, Joe...
Kan jeg få lov til at holde julelyset igen?
Det hedder "må jeg".
Selvfølgelig, Charles. Du må gerne holde det.
Hør nu godt efter. Jeg ved, at det bliver rigtig godt.
Ikke for at presse dig.
Allerførst vil jeg sige tak, fordi vi har mødt familien Tucker.
De bankede på vores dør og havde brug for hjælp.
Men de viste os med deres kærlighed og respekt for hinanden-
-at det var os, der havde brug for deres hjælp.
Jeg er især taknemmelig for, at de blev en dag mere.
Jeg er taknemmelig for mine børn.
Mine fantastiske, pragtfulde børn.
De beder ikke om andet til gengæld for deres ubetingede kærlighed-
-end at jeg viser dem vej-
-og følger med i deres liv.
Jeg elsker jer og påskønner jer. Alle tre.
Og Judith...
Du er mit livs kærlighed.
Jeg elsker dig og vil gøre alt for at blive ham-
-der får dig til at grine.
Så meget, at du får ondt i maven.
Jeg elsker dig.
Det vil jeg takke for.
Det samt den, der har opfundet dessert.
Fars tale var perfekt. Vi blev så glade.
Da jeg så rundt på alle, der sad og grinede og snakkede-
-tænkte jeg, at vi måske alligevel blev som familien Tucker.
En familie, som virkelig elskede hinanden.
Så er vi klar. Børnene står klar udenfor, så vi må af sted.
Sneploven kommer om et par timer.
-Vi skal nok klare os. -Kender han vejen? Du fører an.
Tak, fordi I åbnede jeres dør for os.
-Tak, fordi I kom med julefred. -Bare vi ses igen.
Helt sikkert.
Tak, Joe.
Tak.
-Farvel, Amy. -Jeg går med ud.
Farvel.
Jeg kommer til at savne jer.
Vi kommer også til at savne dig.
-Farvel. -Hej hej.
-Farvel. -Kom.
Vi burde ikke have ladet dem gå. Jeg må se til dem.
Jeg kommer med.
-Må jeg også? -Vi går alle sammen.
Find tøj og snesko frem.
Hvad er det?
Det ved jeg ikke.
Hvad sker der?
En familie døde i snestormen. Vi afholder en mindehøjtidelighed.
-Hvad skete der? -Bilulykke. De havde ikke en chance.
Familien Tucker. De kom så tit, at de var en del af lokalsamfundet.
En af de sødeste familier, jeg har mødt.
-Det er familien Tucker. -Nej, vent.
Det er en misforståelse. De var hos os for en time siden.
Gid det var så vel.
Det var det. De var hos os i snestormen. De har det godt.
De var kørt galt. De bankede på hos os.
Jeg hjalp selv med at bjærge ligene. Jeg har kendt dem i 15 år.
-Der er ingen misforståelse. -Jo.
De var hos os for en time siden.
Jeg kan bevise det. Jeg tog et billede af mig og Robbie.
Hvad er der galt?
-Han er ikke på billedet. -Det kan ikke passe.
Kom, unger. Nu går vi hjem. Kom så.
-Tak. -Ingen årsag. Pas på jer selv.
Kan det have været dem, mor?
Nej. Det er helt udelukket.
Sådan, skat.
Judith. Har du det godt?
-Det giver ingen mening. -De var der. Det var ikke fantasi.
-Se lige her. -Hvad er der?
Der er kun tre sneengle. Min, Jennifers og Alexanders.
De andre sneengle er her ikke. Jeg ved hvorfor.
-Hvorfor? -De var rigtige engle.
Jeg bad til, at I ikke blev skilt, og så kom de.
Det hele giver mening nu.
De kom, efter jeg bad om hjælp.
Lucie blev min søster i sjælen.
Robbie gav ikke løfter, han ikke kunne holde.
Robbie var ikke på billedet.
Og deres sneengle forsvandt.
Den har jeg ikke brug for.
Sådan, far.
Tak.
Det var den bedste jul, man kunne ønske sig.
Og min lillesøster Bella...
Vi kunne mærke, at hun var sammen med os.
Jeg vil huske denne jul altid.
I al evighed.
Marianne H. Larsen BTI Studios